Всеки път ми къса сърцето.
Знам. Горкото момиче жертва себе си, за да спаси селото.
Не... Орлок умира заради любовта си.
Вампирите усещат когато идва изгрева.
Можеш да усетиш слънцето, много преди да го видиш.
Някой опитвал ли се е да те задържи след изгрева?
Страстта може да е разсейване за вампирите както е за хората.
И да си на ръба да се изпепелиш е част от забавлението.
Човек ще си каже, че е по-лесно да се нахраниш,
отколкото да се забъркаш в някоя объркана връзка.
Не става дума само за пиенето на кръв. Когато се храня, осъществявам връзка.
Всяка емоция допринася за насладата.
Понякога просто завеждаш някого в някоя тъмна уличка и вкусваш страха му.
Друг път е да вкусиш страстта на любовника си, докато се бори със нея.
Тогава е лесно да забравиш за изгрева.
Искаш ли пуканки?
Страстта не е нещо, което можеш да си забраниш, Вики.
Тя може да събори планини.
Тя те отнася.
Може да промени живота ти.
Тук не трябва ли да има още един филм?
Да.
По дяволите!
Как влезе тук, по дяволите? - И аз това питам.
Какво си направил с жилището ми?
Пич, имаш пет секунди да се изметеш от тук.
Не мисля така.
Готина уредба.
И като казвам "готина", имам предвид разбиваща.
.:: КРЪВНИ ВРЪЗКИ ::.
Сезон 1, Епизод 12 "Норман"
Ето как се оформя деня.
В 10:30 е Уолтър Брио, който издирва дъщеря си.
В 11:30 - Ана Реджит, която иска някой да разследва
кражбите в магазина и за конфекция,
а в 2:00... Добре ли си?
Те... горят или нещо от този сорт.
Трябва да им сложиш нещо. - Като например крем против демони?
Просто трябва да отида да ги махнат.
С лазер или добавяне на кожа. - Не го прави.
Това са тъмни знаци, а не пеперудки.
Всъщност, това би било по-зле.
Те са част от теб. А и са могъщи. Ти сама видя.
Да, но все още нямам представа как да ги използвам.
Можем да опитаме да разберем. - Не, ще се справя с това,
както с останалите проблеми в живота ми. Просто ще го избягвам, докато не отмине.
И това върши работа, така ли?
Да, използвам го навсякъде - работа, приятели, любов. Върши чудесна работа.
Странно, когато дойдох тук бях щастлива.
Извинете ме, г-це Нелсън? - Да.
Казвам се Камил Стоукс. - Мога ли да ви помогна?
Трябва да говоря с вас. Мисля, че е спешно.
Седнете.
Вероятно няма да повярвате на нещата, които ще ви кажа.
Напоследък съм склонна да вярвам на всичко.
Вижте, аз съм ясновидка.
Снощи ми се присъни нещо, кошмар.
И вие бяхте там. - Но ние не сме се срещали.
Видях ви в този офис заедно с нещото, което искаше да ви нарани.
Беше чисто зло.
И откога хазяинът ми се появява в нечии сънища?
Не се шегувайте с това. Видях как умирате.
Как точно умрях? - Видях стая с червени стени, черен под.
Имаше пентаграма и някой призоваваше нещо зло.
Кой призоваваше? - Не знам.
Но знам какво използваше. Три могъщи предмета -
каменен бокал, старинен кинжал и тайнствена книга.
Какво друго видяхте? - Нещото в средата на стаята
взе вас и по-точно тялото ви. Но мисля, че повече го интересуваше душата ви.
Когато изчезнахте, се събудих.
Съжалявам, предполагам, че ме мислите за луда, но видението беше толкова истинско
че реших да ви потърся.
Нещо от това говори ли ви нещо?
Искаше ми се да не ми говори. Ако имате и други видения,
ще ми се обадите ли? - Разбира се.
Ще поддържаме връзка.
Мислиш ли, че е права?
Може би това е просто една обикновена жена, сънувала кошмар.
Ами нещата, които е видяла? Бокала? Ножа?
Хенри ги унищожи. - Да, и аз така си помислих.
Как така заклан? Като животно?
Прекрасно. Да, да, идвам след 10 минути.
Добре. - Случаят на деня?
Да, някой е изхвърлил труп на мъж в Анекс.
Доста бил накълцан. - Колко точно?
Който и да го е направил, е разрязал гърлото му и е изпил кръвта.
Дейв още ли е в съда? - Да, цяла седмица.
Ще дойда с теб.
Само ако второто е за мен.
Знаеш, че е така. - Добре дошъл, новобранец!
Аз ще карам.
Ако слушаш, можеш да си поиграеш със сирената ми.
Ех, обещания, обещания.
Трябва да поговорим.
Една жена дойде в офиса ми днес.
Била ясновидка. - Вики, моментът не е подходящ.
Важно е. Ще видиш.
Та тази жена дойде в офиса ми и ми каза, че имала видение за...
По работа е. - Разбирам.
Ще те изчакам.
Въобще не си почиваш, а?
Знаеш ли, мислех, че си Принца на мрака, но си по-скоро Царя на разврата.
Трябва да се храня. - Не е нужно да играеш с храната си.
Да разбирам ли, че "предупреждението" може да почака?
Да видим. Тя каза, че ме гони демон и че е събрал предметите за призоваването.
Това е невъзможно, нали? Защото ти унищожи всички предмети,
които Норман Брайдуел използва, за да призове демона.
Унищожи ги, нали? - Погрижих се за тях, както казах.
И затова жената е имала видения за преследващия ме демон.
Вики, не познаваш тази ясновидка. Не знаеш колко е силна дарбата й.
Виденията са като сънищата. Трябва да знаеш как да ги разтълкуваш.
Нека да видим... Астароф ме завлича в средата на пентаграма и взима душата ми.
Според мен е доста ясно. - Затова и ги разделих.
Ако не са събрани заедно той не може да пресъздаде ритуала.
Сигурно и затова някой се опитва да ги събере.
Къде са?
Книгата и бокала са при доверени приятели.
Ножът е при мен.
Защото никой не може да влезе тук, нали?
Какво искаш?
Събери ги и ги унищожи, както каза, че ще направиш.
Нощта е към края си.
Ако настояваш ще ги съберем и ще ги унищожим.
Но утре.
Приятен апетит.
Осъществих контакт.
Имаш ли това, което ти трябва?
Тя се свърза със Среднощния ловец.
Толкова са глупави, че ще ни заведат направо при това, което търсим.
Мишлетата ми.
Някакъв успех с идентифицирането? - Не...
още не.
Отпечатъците на момчето не са в системата.
Очевидно е тренирал. Трябва да проверим университетските
отбори по хокей за мачовете им. - И как реши, че играе хокей?
Здравите ръце и мазолите по дланите.
Убедена съм, че е левичар.
Докторе, какво е причинило разреза на врата на нашия хокеист.
Каквото и да е било, е остро като бръснач.
Всички главни вени и артерии във врата са разрязани.
Както при петте трупа преди няколко месеца.
Да, и аз затова се сетих.
Причината за смъртта е същата, а и това тяло също е оставено без кръв.
Мислиш ли, че е същият човек? - Или е той, или е някой имитатор.
Имам чувството, че ще видим още много такива трупове преди да го хванем.
Благодаря.
Само ако можеше да говориш.
Добро утро.
Лош сън? - Да.
Сънувах, че съм частен детектив и през цялото време гоня неща,
в които нормалните хора не биха повярвали.
Иска ми се и двамата да се събудим от този кошмар.
И между другото, кога ще започнеш да си заключваш входната врата?
Зле е за бизнеса. А и едва ли ще спре съществата,
които ме преследват напоследък.
Нека позная, има конгрес на демоните в града?
Значи си чул рекламите по радиото.
Не съм експерт в тези работи, но имаме мъртво хлапе и явно е бил някой демон.
Къде го намерихте? - Брунсуик, южно от Блор.
Една ясновидка дойде тук и ми каза, че е имала видение за някой, който е направил
пентаграмата отново и е започнал пак да убива.
Каза, че демонът иска мен.
Вик, сестра ми и зет ми имат къща в Мексико.
Може би трябва да си починеш малко, да отидеш на плаж?
Мислиш, че трябва да избягам? - Ако ще те опази жива, да.
Това не е програмата за защита на свидетели. Тези неща ще те намерят.
Добре, какво ще правиш тогава?
Ще поема нещата в свои ръце.
Демонът има нужда от определени неща и аз ще се погрижа да не ги получи.
Добре, а как мога да ти помогна?
Демонът използва нечие тяло, така че намери кой е,
за да можем да го спрем.
Оставил си бокала в антикварен магазин?
Това е всичко друго, но не и антикварят.
Морис е доста силна личност. - Който продава стари прашни мебели?
Той познава моя свят и мрази магията повече и от мен самия.
Обеща ми, че ще пази бокала.
Тогава да се надяваме, че държи на думата си.
Тук няма нищо за вас.
Не приличате много на търговец.
А вие на клиент.
Какво искаш, Хенри? - Бокалът.
Не ставай глупав. - Знам, че те помолих да го пазиш,
но нещата се промениха. - Бокалът е на сигурно място.
Не мисля, че разбираш.
Коя част от апокалипсиса мислиш, че ми е отбягнала, скъпа моя?
Боря се с демони още преди ти да се родиш.
Значи и двамата искаме едно и също.
Така че просто донеси бокала и ми позволи да го унищожа един път завинаги.
Вики беше свързана с ритуала.
А един човек беше убит, за да бъде върнат Астароф.
Хенри, когато ме помоли да го пазя, ме накара да ти обещая,
че никога няма да разкрия местонахождението му. Дори и на теб.
Нещата се промениха. Важно е.
Нямам идея къде може да е.
Изгубил си го? - Никой не може да го намери, дори и аз.
Използвал си замаскиращата магия.
Винаги си бил доста находчив, вампире.
Мисля, че каза, че той мрази магиите дори повече от теб.
Използвам магия, само за да се боря с нея.
Никой няма да види повече бокала.
Не знам за теб, но аз ще се чувствам много по-сигурна,
когато унищожим това проклето нещо. - Кой е казал, че бокала ще ви позволи?
Злото съсредоточено в тези предмети им дава собствена сила.
Сигурно има някакъв начин да намерим бокала.
Дори и да не можем да го унищожим, трябва да опитаме.
Това е мой товар.
Вие най-добре стойте настрана.
Съжалявам... но това, което правя е за доброто на всички ни.
Това е моята мисия.
Благодаря ти, Морис.
Хайде.
Морис знае повече за бокала отколкото всеки от нас.
Ако смята, че е на сигурно място, трябва да му се доверим.
Може би скриващата магия действа върху нас, но откъде да знаем,
че ще действа и върху демона.
Понякога трябва да се доверяваш на хората.
В момента това качество ми липсва, както търпението и времето.
Бокалът е на сигурно място при Морис.
Той ще продължи да го пази. В момента няма какво друго да направим.
Идваш ли?
Не, имам нужда от чист въздух.
Знаеш ли колко е часът?
Някъде между прекалено късно и прекалено рано.
Какво знаеш за този случай, което не ми казваш?
Зная това, което и ти, Кейт. - Предишният път, когато имаше убийства
се говореше какво ли не за пентаграми и черна магия.
Знаеш, че винаги има клюки.
Но според клюките и Вики също е била замесена.
Всички знаем с какви точно случаи се занимава тя в последно време.
Стига, Кейт, просто си изкарва хляба.
Това са странни неща. По-добре не се замесвай.
Да, ти ще ми кажеш.
Почини си.
Ще продължим на сутринта.
Ще го хванем.
Да, права си.
Да кажем, че свършихме за днес.
Затворено е.
Г-це Нелсън, казах ви, че няма да получите бокала.
Разбрах.
Просто трябваше да попитам отново.
Надявам се, че разбирате колко е важно това за мен.
Скъпа моя, знам какво ви е причинил демона,
и се заклевам, че Хенри никога не би ми донесъл бокала,
ако не беше сигурен, че ще мога да го опазя.
Сигурен ли сте в това? - Напълно. Няма начин да бъде открит.
А ако помоля мило?
Знам какво си и не ме е страх от теб.
Тук е. - Не.
Мислиш се за много умен. Трябваше да прочетеш упътването, пич.
Важното при заклинанията е, че магията умира заедно с заклинателя.
Същият убиец както при момчето?
Така изглежда. - Но не си е направил труда
да премести тялото. Става немарлив.
Мислех си, че в днешно време във всеки магазин има камери.
Може би не е имало нищо ценно.
Според мен това са само боклуци. - Трудно е да прецениш за тези неща.
Тук трябва да има поне няколко стотина долара.
Значи убиецът не е търсил пари.
Ами ако въпросът е не кой убива, а къде?
Първото тяло беше преместено.
Може би има някаква схема.
Убийства като това са обикновено нагласени.
А първото тяло беше просто захвърлено.
Изглежда, че убиецът го е оставил там където е паднал трупът.
Може би става дума за времето. Убиецът сигурно има график.
Ей, Майк!
Пуснете я.
Какво прави тя тук? - Ако убиецът е същия,
си помислих, че Вики може да ни помогне.
Да, а и кой не обича денят му да започва с убийство.
Винаги е хубаво да пуснеш по някоя шега на местопрестъплението.
Леле! - Да.
Знаеш ли, Вики, тук има интересни книги.
Да, сигурна съм, че Морис има страхотна колекция.
Познаваше ли го? - Запознахме се снощи.
С Хенри бяхме тук преди да го убият.
Просто страхотно.
Тогава предполагам, че знаеш и какъв е мотивът.
Морис пазеше един от предметите, с които се призовава демонът.
Очевидно се е справил страхотно.
Според мен който и да го е убил, си е тръгнал с това, което е търсил.
Какво означава това? Че е готов да извика демона?
Не точно. Все още му трябват някои други неща.
За съжаление и аз съм едно от тях.
Значи, който и да е бил, вече има бокала.
Но всичко друго се пази, нали?
Хенри мислеше, че и бокалът е на сигурно място.
Не ме интересува какво каза Морис, че тези неща не могат да се унищожат.
Трябват ми само няколко минути с тях и един ковашки чук.
Ами ако не можем да ги унищожим?
Ще продължи да убива, докато не ги намери?
Може би.
Или докато не намерим кой е и не го спрем.
Всичко ще е наред.
Спряхме ги веднъж, а това беше преди да станем специалисти в тази област.
Никой случай не е прекалено странен, нали така?
Предполагам, но все пак си търся някакво заклинание за защита.
Някакъв успех с Камил?
Няма я в базата данни, а и няма шофьорска книжка,
макар че още не съм проверила всички с това име.
Тя е ясновидка.
Може би има псевдоним.
Обади се на Майк и виж дали полицията има нещо за нея.
Ако е видяла кой върши всичко това, може да е в същата опасност както нас.
Или може би демонът й праща виденията.
Ставаш параноична като мен.
Това ми харесва.
Къде отиваш?
Трябва да се срещна с някого за книгата.
Не е твоя вината.
Морис ми вярваше.
Мислех си, че щом предметите са разделени, са в безопасност.
Той знаеше рисковете. Мислеше, че може да го опази.
Трябваше да се досетя, че използването на магия не е безопасно.
Знаех, че той няма да устои на предмет, който е използван за призоваване.
Използвах манията му. - Просто трябва да вземем останалите.
Къде е книгата?
При Сагара. - Дал си книгата на един от
най-близките ти приятели? - Тя искаше да я изучава.
Хенри, знаем какво прави тази книга. Не е нужно да я изучаваме.
Със същия успех можеше да нарисуваш на гърба й мишена заедно с лък и стрели.
Тя знае за опасността. И няма да каже на никого, че при нея.
Дори не знаем как успяха да открият Морис, може би могат да ги усещат.
Трябва да я вземем от нея.
Докато не разберем как ги откриват, няма да я излагам на опасност.
Може вече да знаят, че е при нея. Като не й казваш я излагаш на риск.
Ако се свържа с нея сега, може да ги отведе право там.
Щом се уверим, че е безопасно, ще вземем книгата обратно.
Тогава с теб може да пробваме да я изгорим.
Всичко ще е наред. - Мислиш ли?
Каза, че ме е страх да се предам на страстта.
Наистина ли мислиш, че е вярно? - Има различни видове страст.
Като желанието да усетиш устните на любимия.
Но има и страст за списания за оръжия и претърсването на заподозрени.
И мислиш, че съм от втория тип. - Няма значение какво мисля.
Добре е да го знам.
Не те очаквах.
Нося лоши новини.
Морис Бейлок е мъртъв.
Съжалявам.
Той беше... Той беше единствен по рода си.
Нали? Опасявам се, че вината донякъде е моя.
За какво говориш? - Оставих нещо при него.
Нещо, което доста опасни хора търсеха.
Разбирам. - Дойдох за книгата.
Тя е на сигурно място при мен. - Не бих казал.
Просто не искам да наранят и теб.
Знаеш ли, променил си се. - Не, същият стар Хенри Фицрой съм.
Добре, щом наистина искаш книгата, с радост ще ти я дам.
Ти си един от малкото хора, които познавам, които имат силата
да й устоят.
За разлика то бедния, заблуден младеж, от който я взе.
Кой знае? Може и да не е бил толкова заблуден.
Всеки, който си мисли, че е ударил джакпота, като се занимава с демон,
е глупак.
Понякога се чудиш кои са истинските глупаци, не мислиш ли?
Извинявай, отсъдих прекалено сурово.
Помня Норман от часовете. Той имаше страхотен потенциал.
Можеше да направи велики неща.
Не трябваше да се отнасят така с него.
Много си състрадателен, Хенри.
Мисля, че Вики е подходяща за теб.
Тя е много специална жена.
Не мисли, че е толкова силна, колкото мислиш.
Наистина ли? - Дори и след като разбрах,
че вампирите, демоните и магиите са истински, една част от мен продължаваше
да се съмнява във всичко това.
Трябваше да се принуждавам да не се страхувам.
Но тогава ми се наложи да се занимавам с такива неща и разбрах нещо.
Няма нищо лошо в това да те е страх. Това показва, че все още сме живи.
Но ти ще трябва да приемеш страха.
Кажи й го, Хенри.
Не я оставяй да ти се изплъзне, без да й позволиш да те обича.
Както направих аз.
Ти аз бяхме...
Това, което бяхме беше различно.
Кажи й. - Може и да го направя.
Благодаря ти.
Благодаря ти за книгата.
Здрасти.
Къде е Корийн?
Тя търси следите на онази ясновидка Камил Стоукс.
Това няма да има значение скоро.
Всичко свърши почти. Последвах съвета ти.
Посетих Бети и взех книгата. - Така ли? Къде е тя?
В апартамента ми. Може да я унищожим заедно.
Добре. - Нали това искаше? Защото те плаши.
Искам онзи демон да се върне в Ада, където му е мястото.
Няма нужда да се преструваш на смела пред мен, Вики.
Достатъчно добре се познаваме.
Просто искам това да приключи.
Всички тези белези и демони, независимо какво ще ми струва.
Няма да е лесно.
Може би трябва да приемеш белезите.
Мислех, че ги мразиш повече и от мен.
Но сега са част от теб.
Няма нищо лошо в това да те е страх.
Това показва, че сме живи. Трябва да се примириш с това, което те плаши.
Да, може би си прав.
Понякога се чудя, дали ще успеем да оцелеем следващите няколко часа.
И осъзнах, че ако умра, ще има неща, за които ще съжалявам, че не съм направила.
Мислех, че го искаш.
Да, Вики Нелсън е кралицата на неподходящия момент.
Не, беше чудесния момент. - Не бъди снизходителен.
Хареса ми. Нека да опитаме отново.
Сигурен ли си? - Разбира се.
Може би това не беше добра идея.
Знаеш ли, май не трябва да се разсейваме, а да отидем в апартамента ти
и да унищожим книгата и кинжала. Имам приятелка, която е стъклодухач.
Тя има пещ.
В апартамента ми е. - Хенри, какво ти става?
Трябва да вървя. - Хей!
Все още не мога да те убия, така че ще продължим това някой друг път.
О, и между другото страшно се целуваш, а щом кажа страшно,
имам предвид адски готино.
Вики, какво правиш тук?
Размишлявах и трябва да ти кажа нещо.
За демона? - За мен.
За какво става дума, Вик?
За това, което каза, че ме е страх от страстта.
Малко прекалих.
Дори и да не искам да го повярвам,
ти каза много точно какво сме един за друг.
Бързо се предаваш.
Аз просто бях... бях уплашена.
Знаех какво искам.
Просто нещо ме спираше да го получа.
Наистина?
Да, и няма да позволя това да се случи отново.
Хайде, Хенри, вдигни.
Хайде, бъди си вкъщи.
По дяволите.
Търсиш ли нещо?
Не, просто се разполагам.
Мога да направя така, че да ти е наистина удобно.
Може би трябва да запазим това за по-късно.
Нека просто да вземем кинжала и да го унищожим.
Кинжалът може да почака.
Имаме по-важна работа.
По-важна от призоваването на демон?
Не мисля така!
Просто го донеси, ясно?
Кой си ти?
Можехме да имаме толкова прекрасна връзка.
Не, не. Не ставай.
И сам ще го взема.
Това ми харесва. Колебаеш се, защото изглеждам като гаджето ти.
Това вече е друго нещо.
Скъпи...
Знаеш ли, ако ми го върнеш, мога да те оставя жив.
Това може да призове демон. Да видим дали може и да убие такъв.
Нека да разберем. - Не би я убил. Не можеш.
Това не е нейното тяло. Това е лъжа.
Сигурен ли си? На мен ми изглежда доста истинско.
Би трябвало да знам. Току-що бях с нея.
Какво си й направил?
Един джентълмен никога не би казал кога е целувал една дама.
Опа, май го направих.
Който или каквото и да си е време да умреш.
Наистина не трябваше да ми крадеш външния вид.
Ти не че го използваше както трябва.
Кой си ти?
Много бързо забравяте.
Норман! - Бинго!
Кой е казал, че блондинките са глупави, а?
Не съм естествена блондинка.
Хенри! Хенри, добре ли си? - Ще оживея. Ти?
Зависи. Ти ли ме целуна в апартамента ми преди малко?
Ако бях, щях да си спомням.
Трябва ми паста за зъби.
Кървиш. - Не трябва да я хабим.
Спри! Трябва да спрем демона.
Поне не взе ножа.
Да, но вече знае къде е.
Ще се върне за него. - Боже, трябва да кажа на Корийн.
Корийн, надявах се да си тук.
Камил! Слава богу, добре си.
Вики се тревожеше за теб. - Добре съм.
Защо да не съм? - Ти беше права.
Демонът се е завърнал. Търси Вики и може би и теб.
Само секунда, това може да е тя.
Да, най-вероятно е.
Частен детектив Вики Нелсън. Корийн е на телефона.
Как да ви помогна? - Какво правиш там?
На гости съм на стара приятелка.
Тя ще дойде у нас.
Искаш ли да се присъединиш? - Вики, не идвай!
Да не си посмял да я нараниш, Норман! - Донеси ми кинжала и тя е изцяло твоя.
Вики! Не се шегувам, ясно?
Кинжалът ми трябва. Както и на Корийн.
Облечи нещо подобаващо.
По дяволите!
Същият убиец е, нали?
Така мисля. Същият стил и подход.
Къде са я намерили? - В боклукчийска кофа.
Мъртва е от три-четири дена. - Предполагам, че няма име, нали?
Всеки си има име.
Но за наше щастие тя има досие.
Била е близка с дявола, а?
Детективе, ако обичате, не и пред клиента.
Измама с кредитни карти, фалшификация, домашно насилие.
Досието й е няколко страници дълго.
Казва се Камил Стоукс.
Познаваше ли я? - Не аз, Вики.
Имаш ли идея къде е живеела?
На улица Лъниган.
Мисля, че беше... - Лъниган 52?
От къде знаеш?
Само секунда.
Майк, намерихме убиеца. Норман Брайдуел е.
Откога можеш да излизаш по желание от Ада?
Той не беше мъртъв, когато го взеха, така че явно не е и бил там.
Добре, нещата вече придобиват смисъл.
Твоята ясновидка Камил Стоукс живее в сградата на Брайдуел.
Искаш ли да се обзаложим, че още е свързан с пентаграма на пода?
В днешно време няма такива неща като съвпадения.
Майк, той хвана Корийн.
Вики, слушай, ще тръгна след него.
Не и сам. - Не мога да извикам спец частите.
Това е моята битка.
Той иска мен и ако не ме получи, ще убие Корийн. Ще се срещнем там.
Не, Вики! Вик? По дяволите!
Защо никога не ми казваш какво става?
Предполага се, че работим заедно.
Сложно е.
Но не достатъчно, за да не кажеш на Вики.
Няма да се правя, че разбирам връзката ти с нея,
но не знам и защо не ме допускаш.
Кейт, моля те не прави това. В много лоша ситуация съм.
Това, което ти казвам е, че не е нужно да бъдеш.
Ще ти кажа всичко, веднага щом мога.
Добре. Давай сам, щом искаш.
Но разбери, че ако опре до кокала сам ще се оправяш.
Чудесно.
Помощ!
Проработи! Тъкмо научих това заклинание.
"Как да спрем викащ... "
Готино, нали?
Ти трябваше да си мъртъв. - Да.
Би могло да се каже.
Но така е по-добре за нас, нали? - Не е нужно да правиш това.
Нещата, които направих...
не мога да ги върна, Корийн.
Трябва да довърша това... до края.
А и всичко ще свърши скоро, нали?
Представи си нас двамата...
Това да не би да е краят на света? - Не.
Нито за мен, нито за теб.
Само че трябва да си послушна, Корийн. Харесвам те, харесвам те много...
Ти уби толкова хора.. - Има още милиарди там откъдето идвам.
Ще ме убиеш ли?
Не знам...
Смъртта е гадна.
Но от теб ще излезе много готин демон.
Готово.
Мислиш ли, че ще проработи? - Трябва да имаш вяра, Вики.
Ето ни отново.
Тя вътре ли е? - Да, мога да я помириша.
Макар че и той знае, че сме тук.
Здравейте, момчета. Много се забавихте. Тъкмо започвах без вас.
Да бе, доста евтин номер, Норман.
Трябват ти кинжала и аз. - И донесохте ли го?
Но няма да я замесваш. И след това ще я пуснеш.
Първо кинжала и искам Вики да ми го донесе.
Вземи мен.
Не, знаеш, че ти не ми трябваш. - Хенри, дай ми го.
Вики, това може и да не проработи.
Вики, не! Пусни я Брайдуел!
Ти пък кой си, по дяволите? Мислиш, че ще ме спреш с пистолет?
Не, но може да се почувствам по-добре.
А сега ме извинете, но трябва да се погрижа за един ритуал тук.
Ще си говорим по-късно.
Вики, ще ми го дадеш ли най-накрая? - Добре, Норман, ще стане както искаш.
Искаш кинжала? Ето ти го!
Добро хвърляне! Добре, да започваме...
Време е, Вики. Върви. - Бягай, Корийн, махай се оттук.
Не и без теб! - На това се казва съпричастност, а?
Какво си направила? - Посетих един поп по пътя за насам.
В капан съм!
Всичко свърши, Норман. - Още не.
Мислиш, че е свършило?
Ти го почувства. Всички странни неща, с които трябваше да се занимаваш,
бяха по твоя вина, Вики! И независимо дали ти харесва,
Астароф ще дойде за теб.
Мислиш, че знаците са проклятие? Те са дарба.
Просто трябва да ги приемеш, Вики.
И може да имаш всичко, което поискаш... дори и него.
Господи, мразя това!
Вики... - Да, почакай...
Благодаря ти, не мислих, че някой може да го спре.
Щеше да ме убие и да ме вземе с него.
Да се надяваме, че ще си остане там този път.
Какво ще правиш с тези неща? - Това, което трябваше да направя преди.
Можем да ги унищожим заедно. - Добре.
Да, но това не е всичко. Имам три убийства, с които трябва да се оправям.
Погледни от добрата страна - можеше да са четири, пет, шест.
Ще се постарая да кажа това на Краули.
Как ти е ръката? - Ще се оправи.
Добре. Корийн, дай да погледна порязванията.
Притеснявам се за това което Норман може да е направил, представяйки се за мен.
О, не много. Усетих го веднага.
Наистина? Защото той каза, че си е изкарал добре с теб.
Може и да ме е заблудил за... секунда. - И колко дълга беше тази секунда?
Стига де, не си въобразявай разни неща. Знаеш, че демоните лъжат.
Разбира се. - О, и теб те е заблудил.
Може би трябва да забравим случилото се.
Напълно.